ITALIJA
Glupa si.
Bože, kako si glupa.
Zašto Bog ženama nije dao pamet? -Dobro.
Ti pameti nikad nisi imala.
Nemoj mi ti govoriti jesam li pametna ili nisam. Ne vrijeđaj.
Ali...
Premda si nesnosna, odurna i bezvrijedna,
ipak te volim.
LJUBAVNE LEKCIJE
POLJSKA Pola godine poslije
Prestani.
Sav pijesak pada po meni.
Puna su mi usta i oči. - Ma vidi ti nju.
Jola, izlupat ću te.
I onda ćeš odapeti.
Kako ide ona pjesma o sunčanju?
Na praznicima, u brdskim šumama,
sunčamo se, hvatamo zrake sunca...
Kad mi je bilo 14, ljetovala sam u odmaralištu.
Mnogi su me pitali za ples, sve sam odbila.
Jedan mi je pokazao olovku s onom ženom koja ostane gola.
Dao mi je moj prvi poljubac u obraz,
a zatim nježno i u usta.
"Hoćeš li mi biti vjerna?"
"Hoćeš li me čekati?", pitao je.
Bio je tako lijep da sam rekla: "Naravno".
"Pisat ćeš mi?" Dobro, hoću.
Slao mi je pisma. Na neka sam odgovorila, nisam uvijek.
Zatim je prestao pisati.
Zatim je jednog dana stiglo pismo, ali ja sam već bila s Bogdanom.
Piše da će me posjetiti, a ja u devetome mjesecu trudnoće.
Želio je da se nađemo.
Nisam mu ni odgovorila od straha. Jednog dana netko zvoni na vrata.
Nisam se usudila otvoriti.
Cimerice su mu rekle da sam izašla
i da ne znaju gdje sam.
Kako znaš da je to bio on? - Vidjela sam kroz prozor.
Dobro da sam ga otjerala. Bogdan bi ga ubio.
Kvragu, opet sam prolila kolu.
Bojala sam se Bogdana.
Mogla sam ga tada ostaviti...
Zašto nisi?
Kamo bih otišla? - Bilo kamo!
Kamo? -Poljska je velika.
Snašla bi se s djetetom. -Možda.
Ali ja sam slušala svoju baku. I velečasnoga.
U dobru i zlu.
A ti, Lodzia?
Kad sam ostavila Piotrusa, otišla sam zauvijek.
Zašto si ga ostavila? Nije bio dobar?
Isuse, Marijo i Josipe, kako me tukao kad je bio pijan.
I moj je samo pio i tukao me.
A trijezan je bio jako drag. - Kao i moj Bogdan.
Ali kad bi došao pijan,
naslonio bi se na vrata i pitao:
"Imaš nešto reći?" Sjedni, Piotrek.
"Aha, ipak imaš nešto reći!"
"Sjedni, molim te." "Sjest ću kad ja budem htio".
Ne valja ovako, ne valja onako. I počeo bi me tući.
A ti, Jagoda? Je li tebe tvoj tukao?
Ne bi se usudio.
Ubila bi ga. -Gromada od žene.
Ja sam se njega bojala. Imala sam 45 kila.
Ja nisam imala ni 40. -Vidiš?
Da je Jagoda bila s nama,
prebila bi ih na mrtvo ime.
Zar ne? Pokazala bi ti njima.
Ona je zahrkala. Hrče!
Bruder!
Dođi ovamo. Ne boj se. Hop!
Daj mi šapu. Nećeš me ugristi?
Riskiram život da bi ti bio čist.
Fina čista vodica.
Dobar si.
Još malo, budi dobar. I ja se tebe bojim.
Čekaj.
Dobro jutro. - Okrenite partnericu ulijevo.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7. Dobro.
Malo kasnim, ali...
1, 2, 3...
I 5, 6, 7. Stop.
Drugu ruku.
Prsti su okrenuti onamo.
Napravite ljubavni okvir kroz koji s divljenjem gledate partnericu.
Vidite li je?
Da vam pomognem. Pogledajte.
Ovo je ljubavni okvir kroz koji s divljenjem gledate partnericu.
Sada stavite ruku oko vrata kao ovratnik.
Tako, oko vrata.
Držite je uz tijelo.
Položite dlan na kopču njezina grudnjaka.
Tako je.
Bojao sam se da ne pretjeram.
Idemo!
Dobro, kako je ono išlo?
Ljubavni okvir, Wojtek.
1, 2, 3, 4,
5, 6, 7, 8.
Samo oprezno. Nemojte je gurati.
Da, samo je okrenite da gleda prema meni.
Da vidimo može li stati u tu rupu.
Okrenite je licem prema meni, tako.
U redu, pokušajte je uglaviti u tu rupu.
Tako. Neće se prevrnuti?
Pokušajte udahnuti... Inače je bilo super.
Pokušajte udahnuti na "B". Sjećate se?
Jeste li kad pušili? -Da.
Kao da uvlačite dim.
Ili nešto slično.
Zamislimo da sam vaša kći ili unuka.
I da mi pričate kako ste se prvi put zaljubili.
Ljubav, suptilnost, finoća, zavođenje. Time se vodite.
Prvi je znak... Htjela sam...
Prvi je znak kad srce zadrhti
sasvim malo, ali tako znaš
da on je taj, on je taj.
Dobro, Jola. Sad promijenite ritam.
Stanite, stanite.
Bio je to samo primjer. Poigrajte se malo.
Ne mora ići "1, 2, 1, 2".
Malo suptilnije.
Srce ne možeš prevariti jer je pametnije od tebe.
Sa srcem nema svađe
kad želi biti slobodno.
Ja još ne znam što to znači
onaj netko poseban, netko drag,
ali mi ljubav daje znake
da se netko zaljubio.
Ah, kako sam pun zraka.
Sada mogu... - Što možeš?
Dati mi umjetno disanje? - Da, mogao bih.
Usta na usta?
Da, ali s obzirom na to da se još dobro ne poznajemo,
za početak uzmi zrak iz balona.
Dobro, da pokušam.
Najprije izdahni, onda udahni.
Majko moja! -Nije bilo dobro.
Bojim se. -Čega?
Prvi mi je put. - Neće te ugristi. Izdahni.
Ne tako. Isprazni pluća.
Sad udahni plin.
Što je bilo?
Ne mogu, bojim se.
Bojiš se?
A ti? Ti si muško, ti to možeš.
Reci nešto. - Sve mi je ušlo u nos.
Kako se osjećaš? - Jako dobro.
Osjećao bih se još bolje kad bi mi rekla
da ti se bar malo sviđam.
Naravno da mi se sviđaš, inače ne bih bila ovdje.
I sad bi te udario? - Ne, naši sinovi bi ga ubili.
Onda je to prošlost.
Da mu kažem istinu? - Ja bih mu rekla.
Poludio bi i opet me istukao.
Ne, ipak bi malo razmislio. - Ne bi te tukao pred djecom.
Da mu kažem istinu? On je meni uvijek lagao.
Nije donosio novac kući.
Bančio je i trošio na druge žene.
I zapio sav novac. - Zašto mu onda ne kažeš istinu?
Reci mu da si upoznala nekoga tko je dobar prema tebi i poštuje te.
Zatukao bi me da mu kažem. Nije to tako jednostavno.
Agresivan je. Svi su oni agresivni.
Mlatio bi me dok ne umrem. Ne treba mi to.
Ja ne bih dopustila... -Zaklela sam se da neću biti iskrena.
To nije dobro. -I otkad mu lažem, sve je u najboljem redu.
To nije dobro. -Morala sam. Nisam mogla biti iskrena.
Kad god sam rekla istinu, dobila sam batine.
Moj je muž jedanput digao ruku na mene. -Stvarno?
Došao je kasno i donio cvijeće.
Bio mu je rođendan. Priredila sam svečanost.
Nije došao. Posvađali smo se.
Digao je ruku na mene i udario me u rame.
Pobjegao je u drugu sobu i držao vrata. Znao je da ću mu vratiti.
Mislio je da je siguran, ali razbila sam staklo.
Još imam ožiljak.
Zgrabila sam cipelu... Htjela sam ga ubiti.
Nije se uopće branio.
Izudarala sam ga po glavi.
Rekla sam: "Digneš li opet ruku na mene, ubit ću te."
Znao je da to i mislim. Ubio bi on mene ili ja njega.
Ja se ne bih usudila. - Ja bih samo pokrila lice.
Odonda me nikad nije udario.
Ni cvijetom. Zna da bih mu vratila.
Zašto ne mogu imati dva muža?
Sretna sam kad plešem sa svojim partnerom i ljubazan je prema meni.
Baš mi je lijepo. Moj muž nikad nije bio ljubazan.
Sve uspoređuješ s mužem, još ti je stalo do njega.
Tako je dobro čuti lijepu riječ.
Ako ne od muža, onda od nekog drugoga.
Uživam u tome.
Dobro? -Da, baš ovdje.
Boli? -Ne.
Osjećam nešto tu. Boli samo kad otekne.
Gdje te još boli? Dalje ne mogu dosegnuti.
Tu sigurno škaklja.
Škaklja?
Bolje i to nego ništa.
Gdje? Ovdje? - Gdje god možeš.
Ne želim dirati gdje boli.
Kad me ti diraš, ne boli.
Velečasni, malo sam zavidna
ženama koje su zadovoljne svojim muževima.
Gledam ih kako šeću, drže se za ruke, idu na ples.
Razumiju se, imaju zajedničke teme za razgovor.
Ja to nemam. Nisam to nikad imala.
U dobru i zlu. - Da, u dobru i zlu.
Bi li bio grijeh da ga ostavim?
Djeca su odrasla, nema više problema.
Ali bi li to bio grijeh?
Ostaviti muža nije grijeh, ako u vezi postoje problemi.
To mi je najvažnije, zato pitam.
S druge strane, mislim da poslije toliko godina...
Koliko ste u braku? - Gotovo 45 godina.
Što bi to promijenilo?
Lako je reći: "Želim nešto novo."
Ali ljubav u dobru i zlu
znači odabrati jednom i svaki dan nakon toga.
Tu odluku morate stalno donositi ispočetka.
Ako je pitanje: "Smijem li otići?",
naravno da smijete. Slobodni ste.
No je li to korisno? Je li to dobro?
Je li to pobožno?
Još jedno pitanje. Kako da volim čovjeka
koji mi cijelog života nanosi bol?
Ljubav sve prašta,
pretvara tugu u smijeh.
Ljubav lako pravda
izdaju, laž i grijeh.
Ljubav sve pravda
jer ljubav sam, dušo, ja.
Što da radim s Bogdanom?
Ostavi ga. Odavno si to trebala učiniti.
Ali ako ćeš zbog toga imati financijskih problema...
Sjećaš se što sam ti rekla?
Kad su se moji roditelji rastali, bila sam jako nesretna.
Tada sam rekla da se ja nikad neću rastati.
Pa makar je najgori pijanac.
Zarekla sam se i sad ne znam što da radim.
Ne misli samo na osjećaje nego i na praktične stvari.
Hoće li ti to zakomplicirati financijsku situaciju?
Vjerojatno me neće pustiti u kuću u Italiji.
Sigurno bi mi se svetio, takav je.
Kuća je njegova?
Nemoj učiniti ništa. Pusti kako jest.
Imaš pravo. -Na koga glasi kuća?
Na mene, ali on može reći da je on plaća.
Ondje ćeš biti cijelu zimu? - Ne, dva tjedna.
Moram se vratiti zbog plesa.
Cijeli mi je život ovdje: plesanje, pjevanje, prijateljice.
Što ovdje piše?
Moram znati. Staš će pročitati. - Imaš mrlju na majici.
Što piše? - Gubim boju.
Što piše? - Ne znam.
Staš će mi sutra pročitati. - L-O-V-E.
L-O-V-E.
To se čita "lav".
Mislim da sve treba ostati kako jest. Mogu imati muža, a mogu i dva.
Naravno da možeš.
Arapi imaju ženske hareme, možeš ti imati muški.
Za početak imaš dvojicu. - Jednoga. Drugog ću zaboraviti.
Ali moram li se rastati?
Ionako će nas rastaviti Bog.
Trebam čovjeka koji me poštuje i kaže mi lijepu riječ.
A ne kao... Bolje da ne kažem.
Wojtek je uvijek dobar. -Da.
Dobar, zabavan, ugodan, plemenit i ima smisao za humor.
Zabavan je, kulturan. - Mislim da bi me iskreno volio.
Dobar dan! -Dobar dan, Wojtek. U vrtu si?
Mislila sam da se nećeš javiti. - U krevetu sam, čekam te.
Nemoj se šaliti.
Stalno te zovem, a ne javljaš se.
Zašto ležiš? Što se dogodilo?
Boljela me ruka, ali sad je bolje. Ustat ću ako me posjetiš.
Da zajedno ručamo?
Možemo zajedno ručati. - Bit će mi jako drago.
Dobro. Vidimo se, Wojtek.
Ajme! -Što radiš?
Jola!
Ne mogu...
Što?
Znaš, kauč.
Ovaj koji sam nedavno kupio.
Izgleda ukusno.
Imaš nove tablete. Čemu služe?
Ne znam. Kupujem ih, ali ne pomažu mi.
Ti si kriva.
Stalno mislim na tebe. Pitam se jesi li ručala.
Bez mene bi umro od gladi. -Ne bih.
Ti ćeš mene podsjećati da moram jesti, a ja ću tebe. U redu?
U redu.
Na sve pristajem.
Samo me nemoj tući.
Opustite ruku, molim.
Imate moju krvnu grupu?
Imamo sve što nam treba.
Krv izgleda crno, zar ne?
Zašto? -Događa se.
Za tebe sam kakva jesam
i premda to nije mnogo,
kad sam s tobom,
ne mogu biti nitko drugi.
Odlično. -Moram vježbati.
Ide vam sve bolje. - "Za tebe sam kakva jesam."
Pokušajte nježnije.
Kao da nekoga milujete riječima.
Za tebe sam kakva jesam i premda to nije mnogo,
kad sam s tobom, ne mogu biti nitko drugi.
Želite li ga ubiti ili voljeti?
Kad sam s tobom, ne mogu biti nitko drugi.
Bolje. Svidjelo mi se iznenađenje na kraju.
To je istina. - Zaista ste se iznenadili.
Nisam vidjela vas. Obraćala sam se njemu. -Tako i pjevajte!
Ja sam ja. Nitko drugi.
Bar mislim. -Ja sam ja.
Možete dodati: "Nikoga ne oponašam."
Ja sam ja. -Volim sebe.
Recite to! -Volim sebe.
Sebična sam. -Zašto?
Jer volim samo sebe. - Niste rekli "samo".
Niste.
Ponovite: "Ja sam ja." -Ja sam ja.
Ja. Nitko drugi.
Nitko drugi. Ja sam ja.
Ja sam Jola. - To mi se sviđa.
Ova me haljina podsjeća na Edith Piaf.
Da, prijeratni stil. -Lijepa je.
Samo je crna. - Plavušama crno dobro stoji.
Uz nju mogu nositi bižuteriju.
Bisere, Jola! -Ne.
Samo naušnice.
Imam puno lijepe bižuterije.
Kako se ovo nosi?
To je za zavjese.
I ova torbica.
Prekrasna je!
Ide uz haljinu. -Prekrasna si.
Jola, moraš se udebljati. - Ne, zašto?
Jola privlači poglede gdje god se pojavi.
Uz tu haljinu, bijele cipele. -Ne, crne.
I ta svijetla kosa... Izgledaš predivno.
Uz to bi išle i moje šarene tenisice.
Koga još čudi što muškarce ne privlače žene u hlačama?
Ne znaš je li muško ili žensko.
Istina. -Ima pravo.
Imaš pravo, daj mi nešto fino.
Muški vežu kosu u rep, a žene se šišaju na kratko.
Muški nose punđe poput žena.
Misli da pleše sa ženom, a ono muškarac. -Da.
Stalno ih zbunjujemo, a onda se žalimo. -Da.
Žene bi se morale više truditi.
Tako je. Treba nam revolucija.
Ne želim biti drukčija od ostalih.
Ali to je tako. Ne možeš ti tu ništa.
Takva si se rodila. -Tako je.
Kako je ovdje lijepo.
Divi se meni, ja sam lijep.
Treba se diviti svemu. - Divi se meni.
Lijepi smo i mi i ovo mjesto. -Da.
Slušaj...
Ja ne znam želiš li da živimo zajedno
ili da se udaš za mene... Čekaj, ne uzdiši.
Mogla bi jednostavno...
Podnijeti zahtjev za rastavu.
I gotovo. -Nije to samo tako.
Molim?
Nije to tako jednostavno. Moram se rastati ako želim biti s tobom?
Zar je to tako teško?
Shvaćam te, ali postoje problemi s kućom i slično.
Što će nam to? -Znači, ne želiš me?
Želim. Ali što će nam ti problemi?
Zašto? Volimo se. Ništa drugo nije važno.
Ne trebaju nam papirologija i stres.
Brakorazvodna parnica i puno problema.
Neću im ni doživjeti kraj.
On će tražiti podjelu imovine.
Vrijeđat će me i svađati se.
Progonit će me i neće me pustiti na miru.
Do smrti. To mi ne treba.
Znam da me neće pustiti.
Shvaćam. -Osvećivat će mi se.
To mi ne treba. Možda umrem za šest mjeseci.
Neću živjeti još 20 godina sigurno.
Mogu umrijeti bilo kad.
Bilo kad.
Dobro nam je ovako kako je. Nije mi stalo do njega.
Samo do tebe. Molim te, vjeruj mi.
Bojim se da ne postanem tvoje vlasništvo ako se udam.
Da radiš sa mnom što želiš.
Mogao bi me i povrijediti. Toga me strah.
Bio bi to samo građanski brak.
Vjerujem samo u ljubav, a ne u brak. Ni građanski ni kakav god drugi.
Ne vjerujem ni u kakav brak.
"U dobru i zlu." Dugo sam ispaštala zbog tih riječi.
"U dobru i zlu." Toliko godina!
Ne vjerujem više u to.
Kad ćeš se useliti k meni?
Za početak povremeno.
Možda svaki drugi dan. -Dobro.
Mogu na dva ili tri dana.
Ali samo ako ne bude svađe.
Bit će.
Opominjat ću te da jedeš.
Dobro, to je drugo.
Da piješ tablete, da nosiš naočale...
To će biti teško. Ne volim nositi naočale.
Evo kako ćemo, ljubavi.
Nosit ćeš naočale kad si sa mnom.
Čak i na ulici? Nećeš se sramiti četverooke?
Daj, molim te.
Nosit ću naočale kad te ne budem dobro vidjela.
Kad? -Kad te ne budem mogla vidjeti.
Znaš što bih radije imala za čitanje?
Monokl. Sjećaš se? To je bilo popularno prije rata.
Bila bih baš elegantna s monoklom. Samo za čitanje.
Zamišljam crne pokrivače.
Crne? Ne. Hvala, ali ne.
Zašto ne? Crno je lijepo.
Da, za pogreb.
Kraj rasprave.
Dobro, dobro.
Možda baršun? Ne, stalno bi padao s kreveta.
Ne znaš ni koja je to boja. -To nije boja, nego glatka tkanina.
Aha, dobro. Ali ne želim je.
Baš je lijepo.
Dobro, vrijeme je da ustanemo.
Zaspat ćeš i zaključat će nas ovdje preko noći.
Ne mogu ustati sam. Moraš mi pomoći.
Dođi na ovu stranu.
Ne mogu.
Bit će muka pomagati ti da ujutro ustaneš.
Postoje dizalice za to. -Znam.
Čekaj.
Mislim da ću naručiti tu dizalicu.
To ti je zbog ruke.
Kako si? - Nemoj mi sad ništa govoriti.
Dobro. -Naljutit ću se ako nastaviš govoriti.
Zašto sjediš tako uspravno kao grofica?
Nasloni se na mene.
Ne dam ti da zaspiš.
Ovamo stavi ruku, tako.
Eto, tako se gleda televizija.
Nemoj me buditi. - Neću. Daj pusu.
Tumor je otkriven 2016. Pri operaciji raka želuca.
Podvrgnuta je laparotomiji, cjelovitoj gastrektomiji
ezofagoenterostomiji i limfadenektomiji.
Gastrektomija je veoma ozbiljna operacija.
Nije podvrgnuta kemoterapiji ni radioterapiji
i nije liječila tumor jajnika od 2016.
Sada je spremna nešto poduzeti.
Koliko je velik tumor?
2,7 x 3,4 cm.
Vidim maternicu.
S ove strane vidimo cistu.
Na ultrazvuku se tumor doima sumnjivo.
Najblaže rečeno.
Otvorit ćemo vas
i izvaditi tumor.
Ako tijekom operacije utvrdimo da je zloćudan,
morat ćemo ukloniti i slijepo crijevo te limfne čvorove.
Gornje ste već uklonili, a sad bismo uklonili i donje.
Nažalost, u vašem slučaju to znači i uklanjanje maternice.
Na maternici imate miome.
To bi tada bila prilično teška operacija.
ITALIJA
Nisi trebala ovamo doći svađati se sa mnom.
Samo želim da popraviš krov. - Nakon godinu dana dolaziš se svađati.
Zanima me jesi li popravio krov.
Što? - Jesi li sredio krov?
Mogu srediti tebe. Premda nisam baš siguran.
Više nisi moj tip.
Radije bih sređivao druge cure.
Neke malo... Drukčije.
Ljudi se tu oblače ovako kao ti? -Da.
Zato, dakle, tako izgledaš. Nekad si se lijepo odijevala.
Kratke suknje, lijepe bluze.
Izgledala si kao manekenka, a sad...
Užas. -Mama!
Široke hlače, majica...
Sramim te se. Svih vas.
I Eweline i Wiolette.
Nijedna nije nimalo ženstvena.
Samo odjeneš što ti dođe pod ruku. -Pa živimo na selu.
Na selu?
Pa da, ovo je selo. -Pa što?
Kad si mene vidjela neurednu?
Jesam. -Kada?
Jedanput. - Ne. Reci točno kada.
Nikada nisam propustila jutarnje uređivanje.
Uvijek odjenem haljinu i našminkam se. To ne preskačem.
Hoćeš li lijepu haljinu? -Ne.
Zašto? - Ne nosim haljine.
Uvijek ćeš nositi hlače? -Da.
I želiš imati dečka?
Muškarci vole da su cure lijepo uređene. Muškarače nisu seksi.
Ni trenirke.
Žena mora biti žena.
Onamo sam stavila vjenčani i zaručnički prsten.
Podsjeti me. Trebala bih ih nositi.
Naravno. Jesi li luda?
Da te tata vidi, poludio bi.
Pa što ako ne nosim vjenčani prsten?
Trebala sam ga odavno skinuti i zadržati samo prsten.
Zaručnički prsten? Pa to je isto.
Ne bih trebala nositi vjenčani prsten. - Nema razlike. Oba su od njega.
Ali zašto da skinem prsten?
Mogu nositi zaručnički, a vjenčani prsten skinuti.
Stavi vjenčani prsten na drugi prst.
Ma neću ga uopće nositi.
Zašto bih bila prstenovana kao golub?
Jesam li ja golub?
To nije u redu.
Da ga nosim cijeli život? -Da.
Pokopat ćemo te s njim. - Nema šanse.
Slažeš se? Nemaš ništa protiv?
Dovoljno sam stara da mi tata ne treba.
Neka djeca to ne vole.
Možeš imati dvojicu tata, zar ne?
Nema to veze sa mnom.
Znači, ne smeta ti? -Ne.
A Robert? Žaneta? Wioletta? -Svi se slažemo.
Svi me podupirete? - Wioletta želi ostaviti Maxa.
I njoj je isto.
Potpuno isto. - Vidiš? Ne može...
I ona nosi moj križ. - Ne može...
Radi tvoje pogreške. Isto će završiti.
Neće ga ostaviti, ali će cijeli život razmišljati o tome.
Sranje, začas će imati 60.
I žalit će što to nije učinila.
Da ga ostavi sad, s 45, još nije kasno za nov početak.
Ali neće.
Umrla bih da moram ostati ovdje.
Ja i ne želim da ostaneš.
Ne želim. Stvarno.
Shvaćaš li, glupačo?
Samo bi uzimala.
Što bih uzimala? - A ne daješ ništa zauzvrat.
Možeš dati samo ono što imaš među nogama.
A i za to si prestara.
U Firenci mogu biti sa zgodnom curom
za 50 eura.
Što će mi rugoba poput tebe? -Zaista to radiš?
Što bi rekao da me netko u Poljskoj želi zavesti?
Bacio bih te kroz prozor.
Tada me prvi put udario. -Prvi put.
Što si mu rekla? - Da je seljačina.
Nije to mogao podnijeti. Tako je bilo.
Ljutio se na tebe zbog loših ocjena.
Ali imala si samo petice i četvorke!
Pa te sleđa zgrabio za vrat.
I što si mu ti rekla? Aha, da je seljačina.
Poslije je mene istukao jer sam te tako odgojila.
Ja sam bila kriva što mu ti odgovaraš. Što smo mogle?
Uvijek je bio tupan.
Učinila sam sve što mogu da ti imaš oca.
Kakva korist od takva oca? - Nikakve koristi.
Mi to nemamo...
Možda je Žaneta...
Doživjela više poljubaca i maženja.
Ali mi ostali to kao djeca nismo imali.
Nikad se nismo grlili i ljubili s roditeljima.
Nismo znali kako.
Tata nikad nije grlio tebe.
Istina. Bar ti sad grliš svoju djecu.
Ni moji roditelji nisu grlili mene. - A, zato ti nisi grlila nas.
Uvijek sam bila svojeglava.
Stalno su mi naređivali. Moraš ovo, moraš ono.
Mama je rijetko bila kod kuće.
A baka nas je tukla štapom.
Uvijek nas je štapom udarala po glavi.
Pazi da nas otac ne čuje. -Prestani.
Ionako ništa ne razumije.
Samo se šalim.
On te jako voli.
Tko? Tvoj otac? -Tata.
To slušam cijeli život. Nikad se ništa nije promijenilo.
Ja na tvome mjestu ne bih oklijevala ni sekunde.
Tri. - Polako, strpi se.
Nemoj samo uzimati karte. Svaka je karta jedna želja.
Sama ih položi.
Da vidimo što će ispasti. - Ništa ne razumijem.
Ova karta si ti. Smjesti druge oko nje kako god želiš.
Još malo. Još samo jedna.
Problemi, glasine, putovanja. I oskudica.
To je moguće. - Veliki problemi.
Doznat ćeš za neku bolest.
Neki bolestan brak, i muž i žena.
Muškarac svijetle kose,
stariji gospodin,
učinit će te vrlo sretnom.
U mojoj dobi svi imaju svijetlu kosu.
Evo je!
Napokon si došla.
Tako si vruća.
Iscrpljena sam. Nemoj me ni gledati.
Užasno sam umorna. - Gdje ti je prtljaga?
S druge strane. - Hajdemo onamo.
Da ti pomognem.
Teško? - Što je unutra? Staro željezo?
Pokazala sam im samo tvoju sliku.
Samo sliku? -Da. Nemaju ništa protiv nas.
Tko? - Ewelina, najmlađa.
Ona je pitala kad ćeš dovesti novog tatu?
Ne, to je bio Robert. -Robert?
Najprije se dvoumio,
a poslije je rekao da sam te trebala dovesti.
Žaneta se samo nasmijala. I Wioletta.
Svi su bili znatiželjni.
Moj je brat rekao: "Jola, ne može to tako."
Rekla sam da se danas sve može.
Ne možeš uvijek raditi što drugi žele.
"Ti si staromodan. Imaš svoje nazore.
Ja sam svoje promijenila i to je to."
O, video!
Da vidimo.
Snimanje ti baš ne ide.
Jesi li siguran? Znaš s kime?
Ne razgovaraj tako sa mnom. Pijan si?
S kim sam se jebala? Kažeš da djeca nisu tvoja?
Misliš da djeca nisu tvoja?
Ne slušaj to. Jedna od mnogih svađa.
Jesi li pijan? S kim sam ja to spavala?
I ne želim. -Užas.
Bilo je puno takvih svađa.
Tvrdio je da djeca nisu njegova.
Vi žene se zaljubite u zgodna mladića
i odmah želite djecu.
Kad rodite dijete, on vas ostavi.
Svaka druga žena je tako glupa. - I muškarci su takvi.
Kunu se da će te voljeti, da te nikad neće udariti,
da neće pogledati druge žene.
A onda ispadne da su svi isti.
Gle... ionako je sad kasno da ti objašnjavam.
Šuti.
Ispadne da su svi isti.
Ne znam zasigurno,
ali rekla bih da 50% muškaraca u Poljskoj tuče svoje žene.
Neka tuku.
Ako joj se to sviđa, ako to voli...
Zašto joj uskratiti?
Voli da je tuče?
Nema izbora ako je svećenik rekao: "U dobru i zlu."
Zato trpi.
Tako, dakle? -Da.
Oprosti.
Gdje je...
Klinika za ženske bolesti? - Koga trebate?
Jolantu Janus.
A vi ste?
Ja sam joj budući muž.
Oh, kako sam bez tebe tužan i usamljen...
Rekla sam liječniku kako sam mislila da ću se probuditi u raju.
Pogledao me i nasmijao se. Kaže da nije tako strašno.
Probudila sam se kasno. Navečer.
Bila si iscrpljena. Trebao ti je odmor.
Sigurno su mi dali jake narkotike, kad me ne boli.
Inače bi mi bilo kao tebi nakon tvoje operacije.
Ne brini se. U dobrim si rukama.
Znaju da te ja čekam, pa moraju paziti.
Zaspat ćeš.
Mogu ti dati jastuk.
Dobro. -Što "dobro"?
Položi glavu na moju ruku i spavaj.
Ne. Slomit ću ti ruku, svinja debela.
Nećeš. Samo se ti nasloni.
Glava ti klone. Umoran si.
Vidiš kako nam je lijepo? Spavaj.
Zar nije lijepo?
Kad ozdravimo, ići ćemo na ples.
Da.
Dok god si tu.
Bez obzira gdje sam.
LJUBAVNE LEKCIJE
Stavi ga ustranu.
Što će nam ovaj jastuk? - Da bude udobnije.
Ovo je cijeli moj život. - Krasnog li života!
Sviđa li ti se? -Ne.
Što ti je to?
Odakle mi toliko stvari? - Pola ćemo izbaciti.
Neću izbaciti ništa.
Svaka mi je stvarčica dragocjena.
Bože, baš je teško.
Pazi. -Jola, ljubavi, ne mogu ja ovo.
Imaš previše haljina.
Što mogu? Sve ih volim.
Nosit ćeš ih samo jedanput. Ostajem zauvijek.
SVRŠETAK